![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEio3X18KKhY1GZWcr-LoUIDWeIna0hTCMD8lmaLlqLwGiEXi6qxVcAfbbqifY-kPfO8-HHgb2qtGTQ6uTA2l1bWWP8HjCM34HNlSK1Atd2k7zUCCL_5zfSY-vLLdK0wwR1nsTAUQlql3zd4/s320/n%C3%A5de.jpg)
70 år gamle Johan Sletten får uhelbredelig kreft og kort tid igjen å leve. Han trygler sin 30 år yngre kone, Mai, om å inngå en pakt med ham. Den dagen livet oppleves som uverdig og han er en byrde for henne og omgivelsene, skal hun vise ham nåde med en siste handling.
Jeg vil ikke at du skal se meg sånn. Jeg er redd for å miste kontroll. Jeg vil ikke at det siste du skal huske av meg skal være stanken.
Boken tar opp et kontroversielt tema, om å få hjelp til å dø med verdighet. Men hva er egentlig verdighet? Boken åpner med at Johan mottar den "alarmerende" diagnosen av legen, siden følger vi ham fremover mot dødsleiet. Johans egen far ble funnet "kravlende naken og på alle fire gjennom naboens hage med en tykk stripe avføring etter seg". Da han døde, alene og ulende på et rom, holdt moren for ørene på Johan som for å klemme bort lyden. Siden ble alle sporene etter faren skrubbet bort. Fast bestemt på å utvise verdighet til det siste, får han Mai - som også er lege, til å love å hjelpe ham å dø. Når tiden er inne er likevel Johan usikker på om det er dette han vil.
Jeg likte boka kjempegodt. Ullmann skriver alvorlig, men greier likevel å inneha en skarp og intelligent humor som letter byrden. Et sterkt tema, men det er historien om Johan og Mai som har hovedfokuset. Kan en mann be kona si om noe sånt? Vil hun krysse denne grensen? Hva er egentlig nåde?
God bok. Anbefales.
8 kommentarer:
Det minner meg på at jeg burde plukke opp en av de to Ullmann-bøkene jeg strengt tatt gleder meg veldig til å lese, men som jeg tydeligvis likevel aldri får gjort. Nå er jeg inne i en lese-alle-ungdomsbøker-som-er-utgitt-ever, ærlig talt kun for å fortrenge min lovnad om å lese alt av Sigrid Undset. Oh well.
Linn Ullmann er i det minste kvinne OG norsk, vi begynner å nærme oss...
Nåde ser jeg virkelig frem i mot å lese.
Forstår deg godt. Jeg pløyer gjennom alle disse selv om jeg egentlig holder på meg klassiker fra bokhylla.. Nåde er fort gjort, og veldig fin.
Åh! Du leser Tora-triologien!
Det... skulle jeg også gjort :-S
Ja, nå skal jeg lese det som alle andre leste i ungdomstiden, unntatt meg. Det gikk litt tungt, for jeg vet jo omtrent alt som skjer. Men nå har den tatt seg opp, så nå går det likar.
Har lyst til å lese flere av Ullmann sine bøker - nå også denne : ) Sterkt tema som tydeligvis er formidlet med en god penn - takk for fint boktips : )
Vær så god. Jeg har bare lest en annen bok av Ullmann. Et velsignet barn. Anbefales varmt, den også.
Jeg har også lest "Nåde" og likte det veldig godt! Gjennom hele boken forundret jeg om det var en historie om en store kjærlighet og modighet eller en historie om makt og egoisme. Det er alltid fint å lese en bok som tvinger deg til å tenke og ikke gir lette svar.
Jeg likte også Ullmanns ”Det dyrebare” veldig godt.
Ah, vet du hva? Nå skal jeg fortelle deg en liten hemmelighet. I går begynte jeg på Nåde. Etter 20 sider tenkte jeg på innlegget ditt og lot meg imponere over hvor godt jeg husket det. Etter 30 sider innså jeg at jeg husket alt så godt fordi jeg leste boken i fjor...
Yikes. Vel, Et velsignet barn er jeg jaffal sikker på at jeg IKKE har lest :D
Legg inn en kommentar